El Casal dels Infants aposta per l'educació i la formació
L'entitat s'aboca a l'acompanyament dels infants menors de sis anys i les seves famílies perquè surtin de l'exclusió
També prioritza la formació dels joves i busca empreses que col·laborin en el procés
Només amb educació i amb formació s'aconsegueix trencar el cercle viciós de la pobresa i l'exclusió hereditària. Aquest és l'eix principal de treball del Casal dels Infants , que tancarà l'any havent acompanyat més de 6.000 infants i joves al Raval de Barcelona –on va néixer el 1983–, a la Mina de Sant Adrià del Besòs, a Santa Coloma de Gramenet, a Badalona i a Salt. El balanç de la feina feta d'una entitat social acostuma a ser un bany de dura realitat i dimarts ho va ser el balanç del casal. “Vivim moments d'emergència social i l'empobriment de moltes famílies aboca molts infants a patir una greu manca d'oportunitats”, va exposar la directora de l'entitat, Rosa Balaguer.
Per il·lustrar-ho Balaguer va reproduir unes paraules de la Jazmín, una nena de 16 anys: “Hi ha els que més tenen i els que menys tenen. Els que més tenen es van enriquint i els que menys tenen s'empobreixen més [...] Els que tenen cada vegada menys i van perdent ho noten.”
Al casal preocupa la falta de feina dels pares, les feines amb sous de misèria que no treuen de la pobresa, l'haver de viure en condicions materials precàries i la desigualtat d'oportunitats que significa la falta d'escoles bressol públiques o la jornada intensiva a escoles i instituts –temps lliure sense res a fer i tancament de menjadors escolars.
La meitat dels nens i joves que atén el casal viuen en llars on cap adult treballa i la majoria dels que ho fan cobren un sou per sota del salari mitjà interprofessional. Això es tradueix en el fet que un de cada deu infants viuen en un habitatge sense condicions, un de cada cinc no poden fer tres àpats diaris i la meitat no tenen ni la roba ni el material escolar necessari.
Amb aquest panorama i davant l'evidència que els serveis socials i algunes entitats estan col·lapsades, Balaguer va plantejar que la urgència social està fent que el suport sigui sovint “massa assistencial i caritatiu i, en canvi, poc transformador”. “Acompanyar aquestes persones –va plantejar la responsable del Casal dels Infants– no és només donar menjar, sinó anar més enllà. És implicar-se en la formació dels joves, en unes escoles que ofereixin una mirada crítica de la realitat i unes fórmules d'ajuda que transformin el model de societat”.
Gairebé quatre-cents infants menors de sis anys i les seves famílies han estat atesos aquest any per l'entitat –“educar més i com abans millor és essencial”, va indicar Balaguer–; 285 adolescents han rebut acompanyament diari i 240 joves s'han format en neteja industrial, hostaleria, logística o assistència personal.